V srpnu 2011 se na pražské Novotného lávce uskutečnilo setkání Klubu kokotů. Já jsem byl jeho členem a tehdejší ministr financí Miroslav Kalousek měl titul Arcikokot. Byla to recese, ale diskutovalo se tam o vážných politických i společenských otázkách. Bylo by vůbec něco takového dnes ještě možné? I na to odpovídal Kalousek ve velkém rozhovoru pro nové vydání Reflexu.
„Nevím, zda by dnes bylo možné takový klub založit, ale doufám, že ano. Já jsem byl tenkrát okouzlen knižní trilogií Dost bylo kokotů!, Kokoti jsou věční a Spiknutí kokotů. Každému ji doporučuji, byla to vlastně učebnice sociologie, fantasticky napsaná. Skutečně jsme pak založili Klub kokotů, a to dokonce s mezinárodní účastí. Měli jsme i několik studentů z Oxfordu a já jsem byl zvolen duchovním vůdcem. Ano, vy jste byl také členem, ale pamatujete si odpověď na otázku, zda se kokot může dostat do nebe?“ ptal se Kalousek v rozhovoru pro Reflex. Odpověď jsem už neznal, tak mi ji připomněl: „Doufejme, že ano, jinak jsme všichni ztraceni.“
Někdejší ministr financí a předseda dvou parlamentních stran bral vždy politiku s nadhledem, proto kdysi i Klub kokotů. Kalousek si dělal a dělá srandu z jiných, ale i sám ze sebe. I jemu se ovšem zdá, že dnes je všechno bráno strašlivě vážně, všechno se hrotí, jako kdyby nadsázka a humor z politiky vymizely. „Neomezoval bych to jen na politiku. Když chcete dělat svoji práci dobře a když z ní chcete mít radost, tak se to nedá dělat bez srandy. Samozřejmě záleží na míře. Někdy se to samozřejmě prostě nepovede… Taky se humor jinak vnímá v každé kultuře. Když jsem byl ministrem financí, tak mi naši diplomaté v zahraničí říkali, pane ministře, tady proboha nevtipkujte… Vzpomínám si, že když jsem předsedal v roce 2009 Radě pro hospodářské a finanční věci, která je jednou z formací Rady EU, tak jsme jednali o velmi vážné věci, o dani z přidané hodnoty. Byl to historický okamžik, kdy se členské země dokázaly dohodnout na snížení DPH u některých služeb. Bylo to něco skutečně výjimečného, bylo to vážné a mělo to dopad na život všech lidí v Evropské unii. Jednání trvalo 6 let. Po prezentaci v sále povstala jedna novinářka a vzrušeným hlasem zvolala: ´Takhle si představujete Evropu? Sedíte tam čtyři muži! Kde je nějaká žena?´ Hrozně mě to zaskočilo, protože téma nebyl gender. Bezprostředně jsem ji odpověděl a myslel jsem to s velkou nadsázkou: ´Pokud vás to uklidní, já jsem hodně zženštilý.´ V březnu roku 2009 mi to prošlo, ale píše se červenec 2024, a myslím si, že by mi to teď neprošlo. Musel bych zřejmě rezignovat druhý den. Takže pozor na vtipy,“ říká Miroslav Kalousek.